Базирано на истински събития.
В момента има над 20 000 лагери и подобни услуги,
подслоняващи десетки хиляди деца, без правителствен закон и контрол.
Номадик пикчърс и СД филмс представят
филма на Крисчън Дъгуей
ТРЕНИРОВЪЧЕН ЛАГЕР
Какво правите? Кои сте вие?
Къде са родителите ми? - Облечи се!
Защо правите това?
Нямаше да го направя!
Опитваме се да ти помогнем, Дани.
Ето списък на алергиите и нещата, които не може да яде.
Участват: Мила Кунис
Грегъри Смит
Реджин Нехи и др.
Кристално дете. Отлично.
Извинете. - Мога ли да ви помогна?
Аха. Бях тук миналата седмица. Купих си това. Ти каза, че е нов.
Когато го отворих, беше надраскан.
Ами, ако е бил затворен, когато сте го купили...
Сигурно сам си го затворил, кретен!
Това е мошеническо място, нали?
Не трябва да купувате нищо тук!
Малко съм разстроена... - Поеми касата.
Достатъчно. Оттук. Да вървим.
Кретен?
Млъкни. Като че ли не ти хареса. - Може би за две секунди.
Но работя тук, работата ми е нужна. - Мхм.
Идваш ли на Лидиното парти довечера?
Не ми се вярва.
Е, аз ще бъда там. Ще е забавно.
Добре. Ще се видим там.
Около 9 часа. - Добре.
Чао. - Чао.
Още един задоволен клиент.
Мхм. Ще плащам това цяла седмица.
Дами... Та-дам!
Добре, кой какво ще пие? - За мен уиски, моля.
За теб, Боб? Идваш от дълъг път...
Слушай, правото на трите удара действа.
Наркотиците са чумата на обществото.
Ако държите престъпниците далеч от улиците,
това е добро за всички. - Амин за това.
Знаете ли, че миналата година е имало 2 милиона затворени?
Трябва да вършим нещата правилно.
А, извинявай, Карл?
Колко удара имам досега?
Желаеш ли нещо, Софи?
Знаеш ли, това, което ме безпокои повече от наркотиците,
е чумата на корумпираните политици.
Това ли търсеше, Карл? Не?
Извинете всички.
Мамо? Който и да е?
Софи напоследък не е на себе си.
Ела с мен, миличка. - Знаеш ли, не разбирам
защо трябва да ми претърсваш стаята
всеки път. - Софи, достатъчно!
Какво? Не?
Какво ти става?
Какво, Карл? А?
Три удара и съм вън?
Свършиха ти ударите отдавна, дамо.
Ей, къде е Софи?
Ами, закъснява.
"Искам да те обичам
в стаята си.
Искам да съблека
всичките ти дрехи.
Искам да те виждам денем,
да те виждам в моята стая.
Искам да те имам,
когато слънцето сияе
през транспарантите
Толкова прекрасно е да го правим тук денем".
Какво, какво, какво?
Добре... Извинявай.
Добре... добре... мога...
Това е мъчение, но, а...
Мога да почакам. - О, благодаря.
Ей, какво е това? - Нищо.
Какво е това? - Нищо. Заклевам се.
Нищо не е. Аз само, а...
Карл и мама пак нахлуха в стаята ми.
Стана малко разгорещено, това е.
Обичаш да се заяждаш с него, нали?
Не. Не обичам.
Ще направиш ли нещо за мен?
Да, разбира се. Всичко. Какво?
Ожени се за мен.
Хе-хе. Да, добре... Това сигурно е добра трева.
Не, не, не, не. Погледни ме.
Сериозно.
Проучих. Не е нужно да съм на 18,
за да се омъжа законно в Невада.
Мога най-накрая да избягам от Карл и мама
а аз и ти можем да сме заедно.
Моля те.
Татко остави поверителен фонд. Може да го ползваме, до отиване в колеж.
Охо, забави.
Не искаш да се ожениш за мен? - Не, не е това.
Не че не искам да се оженя за теб или...
Добре, ако някога се оженим,
може да бъде по други причини.
Да бъде просто заради нас.
Знаеш, като, ти и аз...
любов.
Добре.
Софи Бауър?
Кои сте вие, по дяволите? Хей!
Имаме родителско съгласие да ви отведем.
Махнете се!
Съгласие, друг път! Махнете се от мен!
Може да бъде лесно или трудно! - Бен!
Софи! - Бен!
Добре, хлапе, изпроси си го.
Бен!
Софи!
Трябваше й помощ, Бен.
Къде е тя, по дяволите? - Тя е далеч
и никой не може да я вижда. - Колко дълго?
Може би година. Това е част от програма.
Година? Програма? Вашата собствена дъщеря?
Какво сте направили?
Вредеше на себе си.
Рушеше нашето семейство. Това трябваше да спре.
Губиш своето и нашето време.
Защо просто не си отидеш? - Шибай се.
Казах й да кара по-спокойно с вас, но тя беше права.
Вие сте никаквец.
Добре, хлапе.
Викам полицията,
ако не си тръгнеш от този имот до 20 секунди.
Това ли искате наистина?
Хей! Къде ни водите?
Хей?! Ехо?!
Няма да ти отговорят.
Къде сме?
Фиджи.
Къде е Фиджи, по дяволите?
О, мамка му...
Острови Фиджи, Южен Тихи океан 26-ти октомври
Хей!
Всичко ще е наред. Да вървим!
Всички, слизайте от лодката.
Бързо! Движение!
Това е дълга разходка. - Добре!
Давай, давай!
Махни се от мен. - Давай, давай. Хайде!
Хайде, ставай!
Ау! Проклятие! Ти... - Кучка!
Разкарай се! Мръсник.
Продължавай да вървиш.
Хайде, вдигни се.
Хайде, хайде, давай!
Движение!
Уилкокс, Джак. Портланд.
Извинете, защо изобщо стоим?
Ти ли се казваш Джак? - Не.
Тогава млъквай! Уилкокс, Джак!
Студена пуйка в менюто тук, момче. /Рязко отказване от наркотици/
Надявам се, имаш апетит.
Рендал, Даниъл. Чикаго.
Кротък човек, а?
Бауър, Софи. Денвър.
Добре, щом знаете кои сме ние, кои, по дяволите, сте... Ох!
Махни се от мен! - Казвам се Логан.
Отговарям за сигурността тук.
С времето ще се научиш да ме уважаваш.
Това не е затворнически лагер.
Ще забележите, че няма стени.
Не ни трябват.
Ако напуснете границите на лагера, сензорите ви ще ни уведомят.
И ако мислите, че можете да плувате, огледайте се наоколо.
Вие сте на остров, заобиколен от океан,
заобиколен от по-голям океан.
И ако течението не ви отнесе, акулите ще го сторят.
Свалете всички накити и лични вещи.
Давай!
Ще си го получиш отново.
Е...
сега ще ви учим как да бъдете силни
и да спазвате правилата.
Колкото бързо научите, толкова по-скоро ще сте вкъщи.
И междувременно, радвайте се на престоя си.
О, Боже! Какво, по дяволите? Шегувате се, нали?
Не можем да останем тук цяла нощ!
Добър плувец ли си, Джак?
Оу...!
Ах!
Всяка сутрин, когато слънцето изгрява,
тази земя е първото място на Земята,
която получава слънчеви лъчи.
Ние сме истински благословени
и затова трябва да сме благодарни.
Аз съм д-р Артър Хейл,
създател и директор на лагер Спокойствие.
Моля, елате и се присъединете към мен.
Педераст.
Джак, нали?
Джак, не позволяваме такива думи
в пределите на лагера.
Какви предели? Ние сме на плажа
по средата на нищото!
Това не беше съвсем приятелско посрещане!
Оковани към бетонни блокове и почти наполовина удавени!
Всеки от вас, емоционално, психологически,
и дори физически, е оковал родителите си
към бетонен блок, от дни и нощи, вече години.
Затова мислим, че е честно да пуснем новодошлите да изпитат
усещането от мястото на вашите родители,
дори и за една нощ.
Тръгвайте сега.
Вече можете да се смятате за горди членове на СППС.
Съвременна Програма за Постигане на Спокойствие,
създадена от мен, за да помогне на трудни тийнейджъри като вас
да избягват лошите насоки в нашето общество,
които могат да унищожат амбициите ви,
образованието ви, семействата ви,
тяхното бъдеще.
Болен изрод!
Какви са тези гадости, по дяволите?!
Ей! Негодник! Какво, по дяв... Ааа!
Опитай това, а?! - Ох...!
А?
Хайде, да ти е сладко!
Ставай!
Ти идваш с мен.
Тук, в тази красива, спокойна околност,
тези сензори и онези ограничения
символизират конфликт със света.
Можете да имате колкото искате свобода.
Всичко тук е за вас. Достъпно.
В същото време, всичко е там, във вашия ежедневен свят.
Програмата изисква дисциплина,
посветеност и малко тежък труд.
Както младият Джак току-що показа,
някои от моите новоприети не могат да се смирят, а беснеят.
Не сме тук да ви лишим от чувства,
по-скоро да ги проучим и прегледаме
и, надявам се, да ги използваме по по-градивен начин.
И ще помогна на всеки от вас да постигне своите цели.
Тук започва нашето приключение.
А това е Елън,
един от най-добрите ни членове.
Тя ще ви настани.
Последвайте ме.
Всеки започва с черна тениска.
Тя символизира обърканото ви емоционално състояние.
Ако работите по програмата, вие напредвате,
първо в жълта, после в бяла, като мен.
Ако работите за програмата, тя ще работи за вас
Програмата сигурно наистина е работила за теб.
Хей, теб как те прилъгаха?
Подкупиха те с Туинки?
Отивам си вкъщи след два месеца.
Оттук ще излезеш единствено с бяла тениска
и по-малък чип на рамото.
Да вървим.
Седни, Уилкокс.
Трина!
Готово!
Покажи на Софи нейното място.
Рендал!
Вътре.
Добре ли си?
Нашият свят съвсем не е замислен
за ваше удобство, знаете ли?
Или е това тук - подът, или циментовите блокове на плажа.
Побързай. Да вървим. Хайде.
Чудно, а? Гледаш тези дрехи
и мислиш за онези, които си носила
там у вас? Имах наистина хубави вещи.
А сега един и същи боклук всеки ден.
Е, дълбоко се съмнявам, че тя е дошла тук
в малка секси рокля за парти.
Не. Бях в спортен екип и с около 15 килограма по-тежка.
Като истинска дебелогъзка.
Слаби малки кучки като теб
ми се присмиваха през цялото време.
Така си прерязах вените.
Никой вече не ми се присмива.
И така... кой е новият гост?
Г-це Хейл, това е Софи Бауър.
Добре дошла... Софи.
Хейл? - Сестрата на д-р Хейл.
Да те приготвим за твоето ПТО.
ПТО?
Претърсване на телесни отвори.
В случай, че укриваш някое Туинки.
Извинявай за закъснението, Бен. Благодаря, че дойде.
Благодаря, г-жо Бауър.
Имате ли известие от нея? - Не.
Но трябва да спреш да звъниш вкъщи.
Затова ли ме извикахте тук?
Това няма да те доведе до нищо добро.
Ако те е грижа за дъщеря ми, няма да продължиш.
Не вярвам, че сте искали това.
Мога да оценя чувствата ти,
но аз знам кое е най-добро за нея.
Знаете ли колко много се нуждае тя от вас?
Откакто баща й е умрял, вие сте всичко, което има.
Аз?
Да.
Може би не трябва да го казвам,
но тя смята, че не ви е грижа за нея. Имам предвид...
единственото важно нещо за вас е онзи Карл.
Прав си, Бен. Не трябваше да го казваш.
Г-жо Бауър, тя означава много за мен.
Дали поне е невредима?
Там има лагер.
Спокойствие нещо си.
На южния Тихи океан.
Те ще й помогнат, Бен.
Благодаря.
"Наистина е късно за обаждане,
така че ще чакаме
утрото да те събуди.
Това е всичко, което получихме". - Бен!
"Да ме познаваш като едва-що станал популярен"...
Ожени се за мен.
..."значи да ме знаеш съвсем погрешно.
Но за всеки случай
ще бъда готов за погребение".
19-ти ноември
И какво, те не работят ли?
Само гледат да не откраднем нещо.
Хм. Значи питомците ръководят тук, а?
Хейл им дава малко повече власт, малко повече свобода,
допълнителна храна... Изглежда успява.
Да, не знам.
Бих предпочела да съм гладна.
Благодаря.
Боже мили. Как могат да се измъкнат оттам?
Аз не искам да правя това.
Чистата съвест е за вашата душа това,
което е доброто здраве за тялото ви.
Съгласна ли си?
Трина е с нас вече 6 седмици.
Тя е от Ню Йорк.
Това е първото й заседание.
Така че, дайте й подкрепа.
Защо си тук, Трина?
Не знам.
Тя не знае. Значи нямаш какво да ни кажеш?
Можеш да ни кажеш защо си тук, нали?
Нямаш нищо за признаване, нищо за казване?
Не? Можеш да го изречеш на глас.
Можеш да ни го кажеш. Стани чиста.
Просто го кажи.
Не знам, сър. Честно.
Много ме разочарова, Трина.
Мислех, че е време да напреднеш.
Аз! Аз!...
Гилднър! Фостър!
Мадисън!
Мърфи!
Правила си свирки за пари, нали?
За да си купиш дрога, си правила свирки, нали?
Нали? Нали?!
Ти си само мръсна курва. Малка курва наркоманка!
Открадна, нали? Крадеше ли от майка си?
Не! - Кучка! Крадеше ли?
Превърнала си живота им в ад!
Кучка! - Боклук!
Крадеше ли?
Лъжкиня! Лъжкиня!
Не! Спрете!
Иди ти живей с моите родители!
С тяхната религиозна набожна глупост!
С тяхната библия и вечерните часове!
Не можех да издържам повече! Просто не можех!
Басирах се с приятели.
Да видим коя ще оправи повече момчета.
Онази нощ. И го направих. Наистина го направих.
Спах със...
...седем... седем или осем.
И всеки път исках да можеха да ме видят.
Щях да се почувствам дяволски добре
да видя колко би ги наранило това!
Съжалявам.
Ние те обичаме, Трина.
Обичаме те.
Отче наш. Ти, който си на небесата.
Да се свети името ти,
да бъде волята ти.
Както на небето, тъй и на земята.
И насъщния ни хляб дай ни днес,
и прости нам дълговете ни,
както и ний прощаваме на длъжниците си.
Отче наш, дай ни спокойствието
да приемаме онова, което не можем да променим,
смелостта да променяме онова, което трябва да се промени,
и мъдростта да разберем разликата.
Включи ме.
Ей, Бен? Взе ли дрехите на татко си от химическото?
Забравих. Зает съм.
Ей, какво става?
Пиле. Веднъж месечно.
Но нищо няма да остане за нас.
О, Трина...
Трина, Трина...
Това е само парче пиле, Логан.
Знаеш правилата тук.
Нали?
Защо ти би получила още едно парче пиле
и никой друг?
Какво те прави чак толкова специална?
Не съм специална.
Знаеш, че заради това би могла...
...да си с черна тениска завинаги?
Не мога.
Знаеш, че бях готов да те препоръчам
да те издигнем.
Освен ако...
Освен ако, разбира се, не искаш да се споразумеем.
Хмм? - Не мога. Моля те.
Моля те.
Не...
Навън е ужасно.
О, не е толкова зле.
Хайде! Живо!
Излизай!
Всички вън!
Гледай ги, виж начина, по който реагират.
Не трябва ли да им помогнем? - Ами, заповядай.
Всички излизайте отвътре!
Трина е още там!
Трина!
Трина, хайде! Трина!
Трина, хайде!
Ставай!
3-ти декември
Момичета, тук! Сега!
Днес аз отговарям за работата.
Поправяме тези палатки.
Ами момчетата?
Ей, това не е моя логика.
Ние само вършим работата и я завършваме. Това е.
Добре! Давайте! Хайде!
Извинявай.
Хайде! Хвани дъното!
Добре, сега хвани гърба. Добре, повдигни.
Повдигни!
Какво правиш?
Почивам си?
Ставай! На работа!
Трина, уморена съм, ок?
Трина, моля те, престани.
Разбирам, ок? Остави ме да отдъхна.
Не само ти си уморена. Ставай!
Моля те само за секунда да отдъхна.
Ставай, богато момиче!
Продължавай!
Аз съм наистина, наистина уморена...
Ако не работиш, всички ще бъдем наказани.
Трябва да се научим да работим заедно. Не ме карай да правя това.
Давай.
Прекалено скоро. - Не мисля.
Хайде.
Ах!
Хайде!
Ритни я! - Моля ви, не мога!
Ритни я! Ритни я!
Добре, значи може и да съм сгрешила.
Всеки път, когато дадем на тези деца съответния стимул,
те ще се справят с положението.
Лъжкиня! Лъжкиня!...
От колко време си зависим?
Няколко месеца.
Онова момиче там
е в тежко състояние. - Аз ще преценя това.
Документите им.
Извинявай за неудобството. Заради бурята, възстановяваме.
Никога няма да забравя деня, в който се изкачих на върха на онази дюна
и видях този стар, порутен обслужващ лагер за първи път.
А, каква съм късметлийка. Само си представете, ако не бяхте,
сега щях да съм си вкъщи с гаджето.
Виждаш, всичко около нас е защитена зона.
Фиджианците са открили антична цивилизация тук.
Добре организирано общество.
Можеш ли да си представиш?
Бисквити и мляко?
Стига. Сигурно се шегувате.
Добре...
И каква е великата идея?
Идеята? Ще ти дам една бисквита.
В замяна, ти ми се разкрий
и ми кажи всичките си дълбоки, мрачни тайни.
Ами, ето ви една дълбока, мрачна тайна, Док.
Мразя бисквити.
Добре тогава. Да започваме.
Мразиш бисквити,
не ти пука за античните цивилизации,
имаш гадже вкъщи... и мразиш майка си.
Не, не я мразя. - Тя те мрази.
Кои обичащи майка и баща биха изпратили...
Баща ми е мъртъв.
Карл не е моят баща.
Добре тогава. Коя любеща майка
би поверила грижите
за единствената си дъщеря
на чудовище като мен?
Добре, чуй ме, д-р Психар,
не знам каква е играта ти, но аз няма да я играя.
Можеш да имаш всичките тези маймунки
вярващи, че си някакъв водач и лечител
на това велико утопично общество,
но трябва да ти кажа нещо.
Аз не го приемам.
Така че, знаеш ли? Задръж си млякото,
и се надявам да се задавиш с бисквитите.
Робъртс.
Гибсън.
Ричардс.
Ей, идиот!
На теб говоря. - Имаш ли нещо да кажеш?
Нека ти кажа как стават тук нещата.
Джак... твой ред е.
Трябва да ядем.
Е, радвай се на бисквитата си.
Всички останали, отмъкнете си задниците на вечеря!
Бен...
Виж, имам толкова много неща да ти казвам...
Знам.
Как дойде тук?
Те ще й помогнат, Бен.
Къде е, магаре?!
Хенри, той го убива! Направи нещо!
Пипнеш ли този телефон, той е мъртъв.
Той е маниак!
По-добре да ми дадеш парите до понеделник!
Аз ще се погрижа. - За какво дължиш пари?
Бе единственият начин да ги накарам да повярват, че всичко е истина.
Ти...
Това е само солен разтвор.
Просто си пробих няколко кръвоносни съда.
Ще излезем оттук.
Нали?
Добре.
Движи се! Обратно в лагера!
Хайде! Давайте!
Искате ли да сте силни?! - Да, сър!
Да видим колко сте смели! Хайде!
Давайте, дами! Хайде, движи се!
Хайде, Ричардс! Какво правиш?!
Стани! Не ми се дръж като женчо!
Добре, дами!
Искате ли да сте силни? - Да, сър!
Искате ли да се махнете от този проклет остров?
Да, сър!
Влизайте във водата, дами. - Да, сър!
Хайде! Мърдай!
Хайде, рибки!
Давай. Стани!
Ти си слабак, Рендал!
Към дома, дами!
Имам едно съобщение.
За нейната упорита работа и отборен дух,
на Трина й бе присъдена жълта тениска.
Всички вие трябва да продължите добрата си работа.
Това е единственият начин да си отидете у дома.
Много се гордея с теб, Трина.
Спри да се мотаеш! Тръгваме!
Давай, Софи!
Софи е с нас
вече над месец.
Губиш си времето.
Нямам какво да кажа.
Добре. Нека кажа няколко думи.
Софи е една...
млада, красива жена.
Тя е умна,
не обича бисквити...
...и има някои нерешени проблеми...
...с мъртвия си баща.
Искаш ли да ни разкажеш за това?
Не?
Някой друг?
Аз! Аз!...
Фостър!
Стани!
Ти, малка кучко!
Тя е патологичен лъжец.
Мислиш се за по-добра от всички! - Кажи им, че това е лъжа!
Тъпа лъжкиня. Никой не те обича!
Лъжкиня! Лъжкиня!...
Тъпа кучка! - Ти, малка кучко!
Излез! Излез веднага!
Веднага!
Кажи го, а? Кажи го!
Мислиш се за по-добра от всички! Нали? Знаеш го!
Спрете!
Съжалявам!
Извинете, наистина искам да се извиня
за сцената, която направих вчера.
Не трябваше да се държа така пред Карл и майка си.
Просто бях
в силно възбудено емоционално състояние.
Разбирате ли, откакто Карл се ожени за мама,
той идваше в стаята ми всяка нощ
и ме караше да правя секс с него.
Ти, малка кучко! Кажи им, е това е лъжа!
Излъгах, ок?
Излъгах.
Съжалявам.
Аз съм.
Имам план. Ще излезем оттук.
Няма излизане оттук.
Всичко съм уредил.
Вярвай ми. - Виж, аз излъгах, ок?
Излъгах.
Аз съм засрамена и унизена.
И ако не бях оплескала нещата, нито ти, нито аз щяхме да...
Не ми пука! Забрави! Всички правим грешки.
Не искам да направя такава, като те оставя тук.
Хейл каза, че това е добро място. Може би това е мястото точно за мен.
Хейл не знае какво говори. Той дори не е истински лекар.
Станал е доктор по философия в нета. - Добре, добре...
Извинявай. Прав си. Аз не знам.
Съжалявам. Трябва да тръгвам.
Софи...
Днес искам да напишете едно въображаемо писмо.
До кого?
До теб.
От вашите родители. Искам да напишете писмо,
каквото бихте желали да получите от родителите си,
ако можеха да ви пишат.
Какво смятате, че родителите ви биха ви казали?
Копайте дълбоко в психиката си. Това е добро занимание.
По-добре да се концентрирате, ако не искате да изкарате нощта тук.
Сега!
Давай! Давай, давай!
След два месеца може да съм на този кораб.
Не мога да си представя да съм тук две години.
Като цял живот.
Това бяха двете най-важни и пълноценни години в живота ми.
Хът!
Остани долу, хубавецо.
Леко, Джак. Това е само тъчдаун.
Да. Трябва да се охладиш.
Ще плачеш ли сега? Да тръгваме.
Подредете се!
Искаш ли да нервираш Джак? Върни ми я странично и продължи.
Разбрано? - Разбрано.
Ок, пази твоя човек!
Да... Добре!
Пази го! - Да направим това!
Дай! Дай!
На него, на него!
Той идва дълбоко! - Мама му!
Върни се там! Напред!
1024 е чист и осигурен. - 104.
Добре, хайде да играем.
349!
Хът! Хът!
Прекалено брутално за теб, а, хубавецо?
Какво става? Не можеш да дишаш?
Остани долу.
Ник ни напуска след две години.
Той е още един чудесен пример,
че нашата програма може да вкара в пътя
дори най-тежкия случай.
Толкова се гордея с него и неговите постижения,
че съм готов да го заведа с мен на семинара ми в Лос Анджелис.
Готов ли си да оставиш миналото зад себе си
и да простиш на родителите си?
Да. Благодаря ви за това, сър.
Знам точно какво да правя с живота си сега.
Всички ние му дадохме средствата
да извърши тази голям скок напред.
Трябва да се махнем оттук.
Спомни си, ти каза, че имаш план? - Ок, ще ти кажа кога.
Би трябвало да го сторим, когато Хейл е извън града.
"Мили Дани, ако получиш това писмо, значи е фалшиво,
защото никога не бихме ти писали,
дори и след милион години".
Да, знам. Не достигаме до него.
Все още. Следващото.
"Мое най-мило момиче,
мъртъв съм вече от години,
но знам, че по-скоро би предпочела аз да ти пиша, отколкото някой жив,
защото каквото и да вършиш, аз винаги ще те подкрепям.
Не осъждай майка си толкова жестоко.
Тя те обича нежно и полага всички усилия".
Звучи като начало на пробив?
Не вярвам.
Тя е прекалено умно момиче.
Само се опитва да се подмаже,
да ме манипулира по някакъв начин.
Някак си ти постави програмата по този начин.
Благодаря ти за прозрението, Ронда.
Знам колко се възмущаваш от родителите,
но повечето от тях са опитали всичко по силите им.
Всеки път, когато се връщаш, ти коства толкова много.
Какво ти става?
Семинарите са решаваща част от програмата ми.
Да образоваш родители е не по-малко важно от образоването на студенти.
Не забравяй.
Само съм загрижена.
Съдът ни оневини, спомняш ли си?
Но ако онова момиче не беше умряло...
Нямаше да сме тук?
То умря.
Просто се тревожи за нашите деца.
Хайде, хайде...
Хайде...
Лос Анджелис, 15-ти януари
Тръгваме тази вечер. - Какво?
Ще дойда за теб.
Давай.
Къде отиваме?
На главния остров. Там има курорт.
Моля, настанете се на местата си.
Без бележки, записи,
снимки, мобилни телефони.
Благодаря и добре дошли.
Съвременната Програма за Постигане на Спокойствие,
създадена от мен, има за цел да ви върне живота
и осигури положително бъдеще на дъщерите и синовете ви.
И аз съм много признателен,
че ми поверихте вашите деца.
Сега дойде време да се уверим, че може да се разчита на вас,
когато те се връщат у дома.
Вижте, децата ви работят усилено в лагера на Спокойствието.
Но не могат да се върнат в същата домашна обстановка,
от която са си тръгнали.
И е важно да се сетите вече,
че делите еднаква отговорност
за положението, в което са били, преди да дойдат при мен.
Кога осъзнахте за първи път, че не можете да вярвате на Бен?
Съвсем наскоро.
Честно казано, стана изневиделица.
Затова ни беше толкова мъчително.
Каза ни, че приятелката му го изоставила.
Софи.
Точно така. Прие го наистина тежко,
а преди това никога не сме имали проблеми.
Бен ни убеди, че вашата програма ще му помогне.
Разбирам.
Хайде!
Какво стана? Бен!
Бен, какво става?
Бен!
Дръж се!
Имаме резервация на мое име.
Готова ли е 14 стая?
О, Боже!
О, ти си направо гений!
Шшт. Не, не, това е страхотно.
Това е съвсем идеално, благодаря.
Самолетът заминава утре сутрин.
Какво искаш да правиш дотогава?
"Странни са нещата,
които ме привличат към теб.
Направи ми услуга
няколко пъти".
Млада любов...
Каква прекрасна гледка.
Запомни я.
Добре дошли обратно.
Бен и Софи предадоха всички ни.
В света, в който живеем,
делата на една личност, влияят на живота на другите.
Време е да разберете тази отговорност
към другите хора.
Всички ще платим
за егоистичното поведение на Бен и Софи.
И така, през следващите 6 месеца,
няма закуска,
няма почивка.
Свободни сте.
Страхотно.
И без това мразя закуската.
А ти много се пази.
Добро утро, синко.
Хайде, Дани, спаси себе си.
От кого?
Направих грешка.
Защо трябва да съм държан отговорен
за отричането и параноята на родителите си?
Дани, не можеш да прехвърляш вината за своето поведение.
Не приемам никаква вина.
Не приемам, че родителите ми имат право да ме вкарат тук.
Не приемам за законна системата,
която ви допуска да ме държите тук, докато съм на 18.
И, разбира се, не признавам вашите скапани препоръки!
А признаваш ли, че щеше да убиеш своето семейство?!
Родителите, приятелите, учителя си! А?!
Убиец! Убиец!...
Убиец!
Никога не бих убил никого.
Създадох си... образ...
...да дразня родителите си.
Ти си създаде собствен свят, нали?
Недооценен доктор, който се грижи само за сломени деца?
Научи ме.
Хайде, докторе!
Научи ме, докторе! Покажи ми къде сгреших!
1-ви февруари
Неее...!
Лъжец! - Не...!
Добре, Ромео.
Да вървим. Хейл те очаква.
Не беше трудно да те намеря.
Как? - Това е малък остров.
Знаехме, че си откраднал онази рибарска лодка.
Доста глупаво. - Не опитахте да ме спрете.
За какво? Какво би научил?
Не, трябваше да минеш през това.
За да завърша тук?
Защо дойде тук, Бен?
Мисля, че вече е съвсем ясно.
Любов? Възхитително.
Но ти реши да изразиш тази любов
почти удавяйки Софи,
разрушавайки всички успехи които тя постигна досега,
подлагайки я на унижение,
само за да завършиш в сегашното си умствено състояние.
Струваше ли си, Бен? - Какво?
Преминаването през цялата тази шарада.
Пожертва връзката си със собственото си семейство
и изложи на риск напредъка на всяко дете в програмата ми
само заради своето лично желание.
Сега какво? Ще ме изпратите вкъщи?
Да. - Не.
Има самолет, който заминава от главния остров в четвъртък.
Значи след три дни, аз ще се освободя от теб, а ти от нас.
Ако стъпиш накриво,
ще направя живота на Софи жив ад.
Ей.
Какво се е случило?
Нищо. - Бен.
Бен! - Ами ако Хейл е прав?
Какво говориш?
Не трябваше да идвам.
Стана по-зле.
Моля?
Замалко щях да те убия.
Можехме да умрем.
Е, и?
Ей, слушай..
Поне опитахме, нали?
Единственият начин да оцелееш тук,
е да бъдеш част от програмата.
Аз ли?
Какво?
Току-що каза, че единственият начин аз да оцелея тук...
Бен?
Бен, какво става наистина?
Той ме праща у дома.
Слушай, не можеш да ме оставиш след всичко, което изпитахме заедно.
Кажи, че ме желаеш.
Кажи го.
Кажи го. А?
Видях начина, по който ме гледаш.
Не. - Да.
Знам, че ме желаеш.
Не, ние имахме договорка.
Слушай, аз правя договорките, кучко!
Не! Престани! Спри!
Не!
Не! Спри!
Не!
Не...!
Аххх!
Не!
Млъкни. - Не!
Млъкни!
Знам, че го искаше.
Боже, Трина, какво е станало?
Махай се оттук!
Господи, Трина. Какво ти се е случило?
Не! Махай се! Остави ме на мира!
Кълна се в гроба на баща си,
че няма да кажа и дума.
Какво е станало?
Той обеща да ми помогне, ако аз...
Той ме изнасили, Софи.
Изнасили ме. - О, Боже, Трина.
Трина... Съжалявам.
И сега... той ще бъде идиотът, когото ще запомня завинаги.
Хайде.
Правило номер едно!
Слушай правилата, сър!
Номер две! - Дисциплина, сър!
Номер три!
Лидерство, сър!
Добре, знаете тренировката!
Бен!
Какво правиш, Рендал?!
Махни се от тази шамандура!
Ела на брега веднага, по дяволите!
Какво правиш?!
Помогни му! - Ама какво правиш?!
Той се дави! Не може да плува! - Чакай.
Хванах го.
Хайде, Дани!
Хайде! - Махни се от него!
Махни се оттук! Не знаеш какво правиш!
Хайде, дишай! Дишай!
Хайде, Дани!
Уби го.
Ти го уби.
Той се опитваше да избяга. Разбира се, че опитваше!
Не, не е! Това беше глупост! Ти го уби!
Той изобщо не можеше да плува! Всички го знаем!
Той чакаше удобен случай
и щеше да избяга.
Ти видя! - Не съм видял такова нещо!
Опитвах се да го стигна! Ти го уби! - Той се опитваше да избяга!
Не ме предизвиквай!
Откажи се, ако не искаш да прекараш две седмици в онази гадна дупка!
Да, сър? - Добре, да го върнем.
Удави се при опит за бягство.
Държиш ли го? - Да, сър.
Какво се е случило?
Какво става там?
Не знам. Видя ли?
Провали всичко,
за което съм работил.
Ще има разследване
и граждански искове.
Не виждам как мога да те задържа тук, Логан.
Не можеш да водиш лагера без мен.
Мога да направя каквото искам.
Не мислиш ли, че щатската армия ще иска да знае
къде си бил през последните няколко години?
Едно обаждане. Това е всичко.
И какво да им кажа?
На кого?
Децата.
Моите деца.
Виждаш ли, те няма да ни позволят да се измъкнем от това.
И сигурно няма да поемат удара заради теб.
Какво искате да направя, сър?
Не говори нищо, докато не ти кажа.
Това е всичко. Свободен си. - Да, сър.
Нито дума. - Защо не?
Виждаш ли какво става?
Губиш контрол, също както преди.
Правиш се на Бог, и колкото по-упорито се опитваш да удържиш,
толкова по-бързо ще се разпада. Точно както преди!
Млъкни.
Все пак, той завършва по-рано.
Можеше ли да плува? - Не знам.
Благодаря, д-р Хейл.
Както знаете, имахме трагедия.
Дани Рендал се бореше със своите демони
и днес те победиха.
Усещам същата болка от загубата на Дани,
каквато и ако загубех собствен син.
Посветих целия си живот да доказвам,
че ако работим заедно, можем да постигнем общо благо.
И няма нито един човек в тази стая,
който искрено би рекъл, че не съм отдал
сърцето и душата си на всеки един от вас.
Глупости. - Искам всички да знаете,
че тук, в Лагера на спокойствието, справедливостта работи за всекиго.
Еднаква за всички.
Време е Логан
да се покае за греховете си.
Да се покая за греховете си...
Пред всички тези сбъркани малки глезльовци?
Добре.
Хайде.
Кажи го, Логан!
Ти уби Дани.
Кажи си го!
Дани, когато се давеше,
този малък дечко трябваше да копае дълбоко, за да намери воля да живее.
За нещастие, знаете ли какво намери?
Нищо.
От какво се плашите всички?
А? От какво се плашите?
На колко други момичета
обеща жълта тениска, Логан?
Какво беше това, Трина?
На колко други момичета обеща жълта тениска, Логан?
Да. Колко?
Колко, а? Кажи ни.
Колко, а? - Колко?
Ти беше готова на всичко за тази жълта тениска.
Направихме договорка. Наистина е просто.
Договорка? - Да.
Наистина ли? - Да.
Изнасилването беше ли част от договорката?
Дадох на тази кучка, каквото... - Тя е просто дете!
Ти я изнасили.
И тогава уби Дани.
Тя е дете! Погледни я!
Прекратете това! Спрете!
Ако го направим, мястото ни е тук!
Мястото ви е тук, защото вашите родители се разочароваха от вас.
Схващате ли, че родителите ни плащат на него
да поеме отговорност за нас?
Аз нямам против. Огледай се наоколо.
Идвате тук разбити и аз ви сглобявам.
И съм спасил хиляди деца!
Да? Ами момичето, което умря в твоя лагер в Ню Мексико?
Да.
И Бог знае колко още.
Затова ли сме на остров от другата страна на света,
с по-малко права и от осъдените на смърт?
Кой казва, че трябва да бъдем откъснати, измъчени,
унизени, за да намерим най-голямото добро у себе си?
Кой реши, че това ни прави по-добри хора?
Кой?! - Да! Кой?
Кой?! - Млъкнете! Достатъчно, Бен.
Да, прав сте. Това е достатъчно.
Тази система не работи.
Никога не е. И никога няма да работи.
Ако ние не спрем това, още сега, днес,
значи Дани умря за нищо!
Не можем да позволим това!
Хайде! Хайде!
Вземете тези.
Хайде!
Трябва да извикаме помощ.
Те са съвсем извън контрол.
Какво направи, Артър?
Няма да им позволя да ми съсипят лагера.
Да вървим.
Трябва да спрем това.
Бен, разбираш ли,
че с твоите действия днес,
напълно оправда моя метод?
Уплашените родители винаги ще трябва да намират начин
да се справят с неконтролируеми деца като вас.
И какво ще правите сега? Ще ни застреляте?
Перверзно лайно!
Джак, не!
Бен?!
По един или друг начин, това трябваше да свърши, Артър.
Ще видим властите какво имат да кажат.
Вие знаете как се развива това, д-р Хейл.
Пълен кръг.
Това е то.
От започването на рехабилитационната програма през 1970, хиляди деца
са минали през тази или подобни програми.
Има сведения за над 40 смъртни случая в лагерите.
Няма статистика за това, колко живота са били непоправимо увредени.
Превод и субтитри: lus a.k.a. insomnias
http://subs.unacs.bg